Alle kirurger er forskrudde. Vi er slaktere.
Forskrudde, knivglade slaktere.
Hei? Vil du ha en feltseng for deg på rommet hennes?
Vi skjærer opp folk. Og det er det.
Pasienter vi har ansvaret for dør. Og det er det.
Nei. Jeg er lege her.
Vi forvolder skade. Vi forvoldes skade.
Vent.
Og her kommer det.
Vi har ikke tid til å bekymre oss over følelsene alt blodet og døden gir oss.
Er det slik du kobler av?
Ved å se to timer i strekk på avansert endearterektomi av en halspulsåre?
Cristina?
Er alt i orden?
Cristina? Owen!
Hva? Hva?
Det er tre om morgenen, Cristina. Dette bør være...
Callie?
Hva?
Hva gjorde han?
Det er meg. Cristina!
Hva er det som skjer? Owen er bestyrtet der ute,
- Callie skrek... - Ingen endringer i visuell skarphet.
Ingen petekkier. Jeg har det bra.
Åh, herregud! Halsen din! Jeg dreper ham!
Nei, nei, nei. Han hadde mareritt.
Cristina, da.
Hvordan går det med henne? Meredith, jeg må bare vite om hun har det bra.
Nei, nei, nei. Cristina, nei.
Jeg er så lei meg.
Jeg vet ikke hva som skjedde. Unnskyld.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
- Unnskyld. - Se på meg.
Se på meg.
Jeg er i orden. Se? Det er OK. Du gjorde det i søvne.
Det er OK. OK? Det er OK. Det er OK.
- Unnskyld. - Det er OK.
Det er OK. Du gjorde det i søvne. Det er OK. OK?
Det er OK. Det er OK. Det er OK.
Kaffen er klar.
Nei. Ikke slik.
I dag er første dagen din på sykehuset igjen. I dag handler om Izzie.
Du må operere på hjernen hennes. Du har en gave.
Og du kan gjøre dette.
Jeg tar en dusj før jeg går inn.
Pologenser under operasjonsklærne. Det er stygt.
Ikke så stygt som det at du klemte ham.
- Du klemte ham... - Forstår. Hører. Bli ferdig med det.
Pologensere er ikke OK. Du er ikke OK. Kjæresten din er ikke OK.
- Er kjæresten din OK? - Hva?
Til å skjære i hjerner i dag. Er han OK med å være tilbake?
Ja. Selvsagt. Derek er i fin form.
Jeg opplevde operasjonssalsblodbadet, husker du? Denne pasienten er viktig.
Dette er Izzie.
George, hei. Jeg er overrasket over at du ikke...
Er det ikke en stor presentasjon med Izzie på gang?
Jeg visste det ikke. Ble fortalt av Bailey som fikk vite det av Cristina.
Izzie stolte på Cristina. Jeg var den siste som fikk vite det.
- Jeg er sikker på at Izzie ikke prøvde... - Jeg vil ikke snakke om det.
Jeg vil jobbe. Har du en åpning for meg?
- Ja. Tre hofteutskiftinger... - Takk.
Dere tre. Jeg vet hvorfor dere er her. Dere vil hjelpe til.
Jeg er vakthavende på tilfellet hennes. Jeg skal klargjøre henne for operasjon.
Hvis dere går inn på sykehusrommet, er det som vennene hennes.
Izzie trenger folkene sine rundt seg for å fortelle henne at alt skal gå bra.
For å holde henne i hånden. Hun trenger dere, ikke flere leger. Forstått?
Fint. La oss sette i gang.
Som du vet har du metastatisk melanom i fjerde stadium.
Vi har en serie operasjoner og inngrep klare for deg i løpet av de neste ukene.
Vi har sett metastaser på leveren din, så i én av disse operasjonene,
skal dr Bailey og jeg fjerne dem. Og dr Parker fra kvinneklinikken kommer
for å høste så mange friske egg hun kan før du utsettes for noe stråling.
- Riktig. Babyer. - Lar alternativet være åpent for deg,
- hvis du vil det. - Men vi prioriterer
metastasene på hjernen. Rart vi ikke oppdaget det.
Det fører til hodepine, anfall, hallusinasjoner.
Jeg håper lesjonen har klare marginer slik at jeg kan fjerne den.
Er dere ferdige?
I løpet av de neste fire ukene, skal du ha tre store operasjoner,
sju polikliniske inngrep, bare for metastasene vi har funnet.
Sannsynligvis finner vi flere. Vi må kanskje skjære mer i deg.
Du kan like godt vende deg til tanken.
Jeg skal gi deg strålebehandling, cellegift og immunterapi.
Behandlingen blir aggressiv, det blir hardt. Forbered deg.
Jeg skal ha overoppsyn med alle inngrepene inkludert dagens,
så alle kirurgene i dette rommet svarer nå til meg.
Velkommen til kreftavdelingen, folkens.
Vi sees på operasjonssalen.
Takk.
Seriøst, ikke bare stå der og stirr på meg. Det gjør meg nervøs.
- Kom dere ut herfra. Gå ut og redd liv. - Ja, vi har runder.
OK. Vi sees senere.
Karev, jeg gikk nettopp gjennom Izzies siste MR.
Ser ikke ut som svulsten har voks siden de siste skanningene.
Har du noen bekymringer du vil snakke med meg om
før vi informerer Izzie?
Bare prøv å holde hennes fremre lapp inni kraniet hennes denne gangen.
God morgen Izzie.
- Kommer du? - Nei. Jeg har denne gamle damen, så...
- Dette tar bare et minutt. - Jeg må virkelig stikke.
Hei, dr Sloan. Disse er tante Joyce sine nevøer, brødrene mine Tobin og Luke.
De fløy inn tidlig i morges. Dr Sloan opererte.
Beklager. Tanten deres er veldig syk. Vi kan ikke gjøre stort mer for henne.
- Det er nok tid til å si farvel. - Mener du å si farvel nå
eller en gang i de neste 24 timene?
Jeg mener, hva slags tidsramme er det snakk om?
- Tjuefire timer synes usannsynlig. - Er du sikker?
For jeg har et fly jeg må ta i morgen,
og hvis jeg venter til etter tolv, kan jeg ikke endre billetten.
Jeg må ta et fly i kveld. Styremøte i morgen.
Så tror du hun kommer til å dø før i morgen?
Tror du Shepherd er rette mann for Stevens operasjon?
- Har du noen annen i tankene? - Shepherd hadde ikke vært mitt valg,
gitt hans nylige forhistorie, men det er ikke min hjerne han skal maltraktere.
- Nei. - Søren. Hun har HLA type B3.
Må gi henne dakarbazin og en høy dose IL-2 i stedet.
- IL-2? Det er ganske giftig. - Omtrent så ille som det kan bli.
- Skal du fortelle Izzie dette nå? - Jeg er kreftlegen hennes.
Studier viser at å gi pasienter dårlige nyheter før operasjon
drastisk kan øke faren deres for komplikasjoner.
I dag eller i morgen, samme nyhetene. Akkurat nå har jeg tid til det.
Kommer du?
Jeg tror Izzie er nede på radiologi nå.
Fint. Vi kan vente i en time.
- Sjef, kalte du på meg? - Karev. Ja, det gjorde jeg.
Som du vet skal vi høste egg.
Fra Stevens.
Som, jeg tror, er en som du har et forhold til.
- Sjef. - Frosne egg har bedre
overlevelsesfrekvens når de er... befruktet.
- Befruktet. - Jeg vet at dette er mye å fordøye.
Så ta deg tid til å tenke gjennom det.
Hvis du synes at dette er noe du vil vurdere...
- Gi meg koppen. - Karev. Snakk med Stevens.
Bare gi meg koppen!
- Går det bra med henne? - Ja. Nå, hun sier det.
- Tror du henne? - Nei. Egentlig ikke.
Vær obs.
REDNINGSHELIKOPTER
- Hva hører du? - Motorsykkel mistet kontroll uten hjelm,
massive hodeskader, mistet vital tegn underveis.
- Fint å ha deg tilbake Shepherd. - Takk.
Kom inn igjen. Han er allerede død.
Hunt? Hører du meg?
Owen.
- Swender er uten visjoner. - Han la hendene om halsen din,
- du later som om ingenting skjedde. - La oss fokusere på Izzie.
Hunt prøvde bokstavelig å drepe deg. Han kom nylig tilbake fra Irak.
Det er tydelig at han har problemer. Det betyr ikke at du må stå bi...
Hadde han hatt hjerteinfarkt eller slag eller mistet benet, hadde du forlatt ham?
Hva gjør det akseptabelt å gå fra dette? Han er skadet.
Han har krigsskader, Meredith. Det er ikke enkelt og greit.
Og det er ikke så ille som du tror.
Unna.
- Dette kan være det. - Med guds hjelp.
Lad til 360. Unna.
- Åh, herregud. - Hei.
Vet dere hvor mange personer som er her og venter,
og håper sine kjære skal overleve? Dere er som gribber.
- Nei, vi er ikke det. - Tante Joyce fikk en måned å leve
for tre år siden. Og vi var knust.
Og vi holdt hånden hennes ved sengekanten i ukevis,
og vi sa tårevått farvel. Og så...
...ble hun stabil.
Hun har vært inn og ut av sykehuset en gang i måneden.
Hver gang hopper vi på flyet, sitter ved sengen hennes og sier farvel på nytt.
Og hver gang ender hun opp med å bli bedre.
Vi ønsker å være her når hun går bort. Det gjør vi virkelig.
Men... det blir mye flyging på kryss av landet.
Hun er klar. Vi er alle klare. Det er rette tid.
Og jeg har et styremøte i morgen.
Et viktig et.
AKUTTEN
Tester viser endret hjerneanatomi hos pasienter med posttraumatisk stress.
Nærmer oss forståelse av den fysiske siden av psykisk skade.
- Utrolig hva du kan se med MR. - Hva fortalte Meredith deg?
Posttraumatisk stress er en reell skade Owen.
Den kan leges. Det finnes ressurser, krigsveteransentre, behandling.
Du bør ikke prøve å takle det på egen hånd.
Jeg kom tilbake hel med begge armer, begge ben.
Mange kom hjem med reelle skader.
Det verste jeg har er mareritt eller at jeg stivner til et øyeblikk...
Var det det som skjedde i natt? Stivnet du til et øyeblikk?
Hvis du vil, kan jeg hjelpe deg.
Det er ikke jeg som trenger hjelp. Jeg skar ikke ut en halv hjerne
og gjemte meg. Det er ikke meg halve sykehuset snakker om.
Bruk mindre tid på å bekymre deg over meg og se deg selv i speilet.
Karev? Bare ser til deg. For å se hvordan det går...
- Se hvordan du har det. - Det hadde gått bedre
om du ikke stod på andre siden av døren og lyttet.
Så sant, så sant. Beklager.
Jeg sa stikk.
Du lot døren stå ulåst. Dristig.
- Sendte sjefen deg inn hit? - Nei. Jeg tilbød meg å komme inn
- i tilfelle du trengte å snakke. - Tror du det hjelper å snakke?
At en plastkopp full av svømmerne mine får alt til å bli bra? Det er noe dritt.
Dette er noe dritt!
En kan bare ikke gå rundt og rote med folks hoder på den måten.
Selv hvis hun fryser embryoene, tror du vi får muligheten til å bruke dem?
Tror du hun fortsatt vil være her?
Tror du hun vil overleve alt dette? Tror du...
Jeg tror... Hun fortalte... Hun fortalte meg at hun så et spøkelse, sant?
Og jeg er så vant med gale ryper at jeg ikke engang...
Jeg er lege. Lege!
Og jeg tenkte ikke engang...
Og nå er hun... Dette er...
Dette er galt. Det er ikke slik det er meningen at det skal gå.
- Vet det. - Noe dritt!
- Vet det. - Jeg hater dette.
Vet det.
Dette er ikke...
Det er ikke slik vi var... Det er ikke slik jeg ville gjøre det.
Det er ikke slik Izzie og jeg skulle få barn.
Jeg har ikke sett deg i dag.
Hva om jeg ikke hadde våknet?
Jeg husker ikke engang hva som skjedde. Jeg husker ikke noe, ingen måte å...
Jeg ville aldri gjøre deg vondt, aldri.
Men jeg gjorde det. Hendene mine bare...
Hvordan kunne mine egne to hender være i stand til?
- Jeg kan ikke gjøre dette Cristina. - Men du våknet jo.
Slutt å skylde på deg selv.
- Slutte å være sammen. Jeg nesten... - Nesten hva?
Jeg sa, jeg kjenner grensene mine.
La meg avgjøre hva jeg tåler.
Bra. Stå her. La meg se.
- Jeg vet aldri hvor lange de skal lages. - Liker fargen. Hvem er det til, Karev?
- Har ikke sett stort til ham i dag. - Han jobber. De jobber alle sammen.
Jeg ba dem gå og jobbe. Pasientene deres burde ikke lide
fordi jeg har ting som gror på organene mine.
Jeg har en kolektomi i ettermiddag.
Hvis du hjalp meg som assistentlege,
og jeg sa til deg, "Del opp cøkum," hva ville du brukt?
Jeg hjelper deg ikke. Du kommer ikke til å be meg om å dele opp cøkum.
Du skal ikke bli rusten for meg heller. Om et år, må du gjøre disse tingene.
Du må lære opp turnuslegene.
- Tror du jeg vil være her om et år? - Ja, det gjør jeg.
Så jeg har lagt den høyre nedre kvadranten åpen,
og du deler opp cøkum med...
Tang.
Løfter ut av araknoidea.
Tråklesuturer.
Kompresser.
Sug.
Start på nytt.
Her er koppen, helt fylt opp.
- Jeg spiser her Karev. - Det er greit, jeg vasket hendene.
Har du snakket med Izzie om dette ennå? Når du tenker på at dere to på en måte
blir med barn sammen, bør du kanskje snakke med henne?
Hei, du sa at hun trengte mitt... bidrag.
Her er bidraget mitt. Samme det.
- Hei. Hvordan har Izzie det? - Jeg vet ikke.
- Hvordan har Izzie det? - Hvorfor?
- Har du vært og sett til henne? - Nei jeg har jobbet hele dagen.
- Hva? - Har du vært og sett til Izzie?
Nei. Har ikke du?
- Fullførte du det på én dag? - Hadde litt ledig tid.
- Hadde mye ledig tid. - Kom ingen opp på besøk?
Det er greit. Var jeg dem, ville ikke jeg ønske å gå inn hit på rommet heller.
- Du trenger ikke stadig se til meg. - Jeg må det.
Jeg må få deg i gang med dette før operasjonen din.
Stemmer. Operasjon.
Og jeg ville fortelle deg hvordan operasjonen gikk i ettermiddag.
- Tykktarmfyren? - Kolektomien gikk bra,
men jeg var der inne, og så en masse.
- Du tuller. Var det en stor masse? - Stor nok. Som en knyttneve.
Dette kommer til å brenne litt først, men bare i noen få sekunder.
Så vi måtte mobilisere tarmfoldarterien
før vi kunne skjære ut tingen og koble til tarmen igjen.
Jeg ønsket at Izzie Stevens skulle dø.
Jeg ønsket henne død. Hver dag i, jeg vet ikke hvor lang tid.
Jeg våknet opp hver morgen og ønsket at Izzie Stevens skulle dø. Og nå...
Hva slags person ønsker at noen skal dø? Hva slags lege?
Når en vet hvordan ting skjer, hva?
Hva slags lege ønsker?
Er du her inn, akkurat nå, og ber for at Izzie skal dø?
Nei. Jeg ber for at hun skal overleve.
- Klar! - Vet du hva?
- Vent utenfor! - Vil du la oss vite?
Ja. Jeg skal la deg vite.
- Drittsekker. - Gi én epi.
Lad til 360. Unna!
Kom igjen, Joyce, gamle dame, ikke gi dem gleden.
- Lad igjen. Unna! - Ladet.
Hei. Jeg er dr Karev.
Du er en sliter, vet du det? Du jobbet hardt i dag.
Hun trenger noe ro.
Pass på at familien ikke kommer inn. Gi henne en pause fra all kjærligheten.
Nei. De er utålmodige.
Det har tatt lang tid.
Men de kommer alltid.
De er folkene mine.
Folk holder deg gående.
Folk er bedre enn ingen folk.
- Han gjør seg fremdeles klar. - Jeg vet det, bare... Han må ha denne.
Det er denne fergeoperasjonsluen. Han elsker ferger.
- Meredith. - Hva holder du på med?
Du må gjøre deg klar på nytt.
- Jeg er ikke klar. - Jo, det er du.
Jeg må vite at jeg i hvert fall har deg.
Uansett hva som skjer der inne, trenger jeg at du sier ja.
- Jeg må vite... - Jeg kan ikke si ja.
Ikke hvis det å takke ja for alltid betyr at det er OK om Izzie dør.
Jeg kan ikke si ja. Jeg elsker deg,
og du kan gjøre dette. Du kan gjøre dette.
Jeg vet du kan.
Iz!
Ser deg snart, dr Stevens.
- Håper det. - Vet det.
- Dr Bailey, hvis noe går galt... - Det gjør ikke det.
Skjerfet.
Jeg lagde det til deg.
Vakker kveld for å redde liv.
La oss sette i gang.
Jeg forstår hvorfor jeg ikke holdt meg ved Izzies seng og holdt hånden...
- Vil ikke snakke om det. - Hvorfor ikke?
Kanskje det faktum at jeg spurte Izzie hundre ganger om hva som feilte henne,
og hun bare ignorerte meg.
Så er det det faktum at da hun trengte hjelp,
stolte hun på Cristina, av alle!
Og så er det det faktum at hun er din beste venn, og at hun kan dø fra deg.
Det er også det.
Kom igjen. Vi skal gå og vente på Izzie.
George, du var mannen min og lå med henne.
Takket være deg ønsket jeg henne død. Du skylder meg dette.
Du kan lyge til deg selv så mye du vil, men jeg kjenner deg. Jeg elsket deg da.
Og jeg vet at du bryr deg om hun overlever eller dør.
Operasjonen har begynt.
- Hei, har de begynt på operasjonen? - Ja.
Dr Grey? Vi lurte på, har dr Stevens' operasjon begynt eller?
Hold dere i bevegelse. Ikke stå og heng. Det er regelen.
Hvis de vil bli, la dem bli.
Folk er bedre enn ingen folk.
Klemme.
Jeg er klar til å... Nei.
Ja. Greit. Jeg er klar til å kutte den øvre tinningsarterien.
- Teltsuturer. - Intet hastverk. Ta deg tid.
- Alle er på din side. - Er du sikker på at det vil holde,
- med alt det skjøre arrvevet? - Dr Swender?
Jeg så faktisk dr Shepherd foreta tre forskjellige kraniotomier forrige måned,
hver med minst dobbelt så mye skjørt vev.
De holdt helt fint.
Neste teltsutur, vær så snill.
Unna!
Gi en epi til. Lad på nytt. Kom igjen, fru Wallington. Unna!
Jeg er så lei meg. Hun reagerer ikke. Vi har gjort alt, så hun er død.
Mange takk. Du gjorde en fantastisk jobb.
- Tuller du?! - Åh herregud, dette tar aldri slutt!
Nei... Nei, hun er død. Hun er virkelig død.
Hun er død. Det er pacemakeren hennes.
Den går fremdeles. Får det til å se ut som om det er puls. Hun er død.
Bare med puls.
- Vet du sikkert at hun er død unge dame? - Jeg er turnuslege.
Jeg får ikke avgjøre dødstidspunkt i en slik situasjon som denne.
Så jeg skal hente min overordnede.
Unnskyld. Jeg kommer straks tilbake. Unnskyld.
- Jeg er bekymret for deg. - Meredith...
- Kvele. - Stopp.
- Det er uholdbart. - Gi deg.
- Hender om halsen. - Ring kastet i ansiktet ditt.
Dette slår av pacemakeren.
Dødstidspunkt, 22.40.
Der har dere det. Hun er offisielt død. Du kan nå flyet ditt.
Komme deg på styremøtet ditt. Du kan dra.
Forresten, kan vi få bli litt lenger?
Hva gjør dere alle her ute?
Venter på Izzie. Vi venter.
Dere er redde.
Jeg er også redd.
Søren. Noen av hjernekarene er tvunnet om svulstkapselen.
- Penfield-fire, takk. - Virkelig?
- I stedet for araknoidalkniven? - Ja, i stedet for araknoidalkniven.
Fordi Penfield-fire lar meg skyve arteriene rundt metastasen.
Jeg må skjære den løs så jeg kan fjerne svulstens masse,
uten unødig skade på pasienten. Så Penfield-fire, takk.
- Var vitale tegn stabile hele tiden? - Var det korte intrakranietrykksprang?
- Var det noen svulstrester? - Shepherd fjernet hele svulsten.
Hun blir på postanestesi i en time. Hun har det bra.
Det gikk bra med vennen deres. Ikke takket være noen av dere.
Gjør det bedre i morgen.
Operasjonen din gikk bra i dag.
Burde ikke du og Meredith gå ut og feire eller noe?
Hun takket nei enda en gang.
Hun sa hun forstår, at hun tilgir meg det som skjedde i skogen.
Så du viste henne din mørke side.
Meredith slo meg aldri som en kvinne som er mørkeredd.
Jeg vet ikke.
Vet du at det var Merediths idé å spørre Izzie
om hun ville høste eggene sine?
Så Izzie kunne ha en sjanse på fremtiden hun ønsket. Fremtiden Derek.
Hun visste du ville lyktes i dag.
Meredith har tro på deg.
Jeg er her lz.
Jeg er rett her.
- Izzies operasjon var vellykket. - Det er bra.
Jeg skulle ønske ting var...
De kunne være...
- At vi kunne være... - Jeg og.
Kan jeg holde deg?
- Vent! Nei. Du kan ikke ta den. - Hvorfor ikke?
- Jeg sa ikke ta den. - Jeg tar den heisen jeg vil ta.
Nå, ta den da.
Hei. Kom inn.
Dette er en CT for Katie Bryce.
16-år-gammel kvinne, subaraknoidal aneurisme.
Falt i rytmisk sportsgymnastikk. Minnes.
Det var første operasjon vi gjorde oss klare til sammen. Første livredningen.
Dette her er en storehjernecyste. Vanskelig livredning, men vi klarte det.
Jeg kysset deg i trappeoppgangen etter den operasjonen.
Dette er hvor dr Bailey sparket deg ut av operasjonen
fordi hun fant oss i oppkjørselen din i bilen min.
Og dette her, det var en syv timer lang kraniotomi.
Du holdt en klemme hele tiden uten å blunke.
Det var da jeg visste at du ville bli en fantastisk kirurg.
Beth Monroe, som sikret at det kliniske forsøket vårt lyktes ved å overleve.
Du fikk meg til å få henne under kniven.
Det var da jeg visste jeg trengte deg.
Og dette er i dag. Post-op hode-CT av Izzie Stevens.
Ser du det?
Rett der. Svulstfri.
På grunn av deg. Du fikk meg inn på operasjonssalen.
Hvis det er en krise, lammes du ikke.
Du skrider fremad.
Du får resten av oss til å skride fremad fordi du har sett verre,
og du har overlevd verre. Og du vet at vi også vil klare oss.
Du sier at du er mørk og skrudd.
Det er ingen svakhet.
Det er en styrke.
Det gjør deg til den du er.
Jeg skal ikke knele på et kne.
Jeg skal ikke stille deg noe spørsmål.
Jeg elsker deg Meredith Grey.
Og jeg vil tilbringe resten av livet mitt... med deg.
Og jeg vil tilbringe resten av livet mitt med deg.
Jeg tror ikke...
Jeg takler ikke dette likevel.
Hva? Hva mener du?
- Sier du? - Jeg er lei meg.
Jeg er så, så lei meg.
Men jeg ligger i armene dine...
...og jeg er redd for å sovne.
Det har ikke noe å si hvor tøffe vi er.
Jeg ber om unnskyldning for tidligere.
- Det jeg sa var... Det var over streken. - Det er allerede glemt.
Takk for at du gjør dette.
Skader gir alltid arr.
Jeg er forlovet.
Jeg gjorde slutt med Owen.
Det følger oss hjem.
Det endrer livene våre.
Jeg onanerte i en kopp for deg i dag.
Takk?
Skader roter alt til, men kanskje det er vitsen.
All smerten og frykten og dritten...
Kanskje det å gjennomgå alt det er det som får oss til å skride fremad.
Det er det som gir oss et puff.
Kanskje vi må bli litt utenfor
før vi kan trå til.